Grundläggande om frihandel vid import.
I denna film ska vi prata om
begreppet frihandel
avtal som reglerar frihandel
intyg vid frihandel
hur du yrkar på frihandel i importdeklarationen
och importörens ansvar.
Begreppet frihandel.
Frihandel vid import innebär tullfrihet eller tullnedsättning baserat på frihandelsavtal,
ensidiga förmånsarrangemang och tullunionsavtal.
Genom att på ett korrekt sätt använda sig av de frihandelsavtal som finns när du importerar
så finns det alltså en möjlighet att importera till nedsatt tull eller tullfritt.
Det finns flera förutsättningar, men en grundförutsättning är att du importerar från
ett land som EU har frihandelsavtal med,
samt att varan omfattas av det aktuella frihandelsavtalet.
Mycket av den information som ges i denna film baseras på sidan "Frihandel vid import"
som ligger under huvudrubriken "Importera varor" på tullverket.se.
Därifrån kan man sedan navigera sig fram
mellan olika sidor som tar upp frihandel vid import.
Bland annat hittar vi denna sida "Bestämmelser och begrepp vid frihandel - import"
I kolumnen till höger ligger denna sida under Importera varor och sedan Frihandel vid import
När du ska hantera frihandel vid import kan du ta hjälp av följande begrepp:
Avtal
Intyg
Yrka
och det är just dessa punkter som vi ska gå igenom i denna film.
Vi börjar alltså med avtal som reglerar frihandel.
Frihandel baseras på avtal som EU har slutit med länder eller grupper av länder utanför EU.
Vi ska nu se närmare på de olika typer av avtal som finns.
Det är alltså så att du som importerar en vara till Sverige och EU
kan få tullfrihet eller tullnedsättning på din vara tack vare de frihandelsavtal, ensidiga
förmånsarrangemang och tullunionsavtal som EU har slutit med länder ute i världen.
Vad är skillnaden mellan dessa tre typer av avtal?
Vi börjar med att titta på frihandelsavtal och ensidiga förmånsarrangemang.
EU har frihandelsavtal med länder över hela världen.
Exempel på det är Bosnien-Hercegovina, Ukraina, Kanada, Chile, Egypten
och Singapore.
Med vår närmsta granne, Norge, finns det två olika avtal.
Ett med EES-länderna där Norge ingår tillsammans med Island och Liechtenstein
och ett enbart med Norge.
Frihandelsavtal är ömsesidiga, vilket innebär att företag i EU kan åtnjuta förmånsbehandling
vid import från avtalslandet - och tvärtom - att företag i avtalslandet i sin tur kan åtnjuta
förmånsbehandling när de importerar varor från EU.
Ensidiga förmånsarrangemang är avtal som ger företag i EU fördelar vid import
Denna typ av avtal innebär att importören i EU kan yrka på tullfrihet eller tullnedsättning
men att förhållandet inte är det motsatta.
Det allmänna preferenssystemet för utvecklingsländer - GSP -
Generalised System of Preferences är ett ensidigt förmånsarrangemang som syftar
till att hjälpa utvecklingsländerna att bygga upp sin industri och att utveckla sin export.
Både frihandelsavtal och ensidiga förmånsarrangemang bygger på ursprung.
Vid import innebär det att varor som omfattas av avtalen ska ha ursprung i avtalslandet
för att det ska bli aktuellt med tullfrihet eller tullnedsättning.
I avtalen regleras vilka varor som omfattas,
det vill säga vilka varor som kan medges tullnedsättning eller tullfrihet.
Notera alltså kravet på ursprung i frihandelsavtal och
ensidiga förmånsarrangemang.
Varan ska alltså ha ursprung i avtalslandet som du importerar ifrån.
Vad är en varas ursprung?
Jo, varan ska antingen vara helt framställd eller tillräckligt bearbetad eller behandlad
i det avtalsland som du importerar den ifrån.
Vad som är tillräcklig bearbetning eller behandling framgår för varje varuslag i en lista
som bifogas till frihandelsavtalets ursprungs-protokoll, en så kallad bearbetningslista.
Var du hittar avtalen som EU har slutit med länder eller grupper av länder,
det återkommer vi strax med.
Det räcker alltså inte att en vara exporteras från ett avtalsland för att den ska anses ha
ursprung i det landet.
Jordbruksprodukter som odlats eller varor som framställts i landet anses ha ursprung.
Det kan vara mineraliska produkter, sådant som skördats och produkter från havsfiske.
Ursprung kan även grundas i att en vara är tillräckligt bearbetad i exportlandet.
Det är exportören i landet du importerar från som intygar ursprunget och därmed även
intygar att varan är tillräckligt bearbetad för att få ursprung.
Dock innebär inte det att du som importör helt kan friskriva dig från ansvar.
Vi kommer att se närmare på detta i slutet av denna film.
Här ser vi en så kallad bearbetningslista från ett avtal som EU har slutit med
Colombia och Peru. Senare har också Ecuador anslutits till detta avtal.
Hur vet du då om din vara omfattas av någon typ av frihandelsavtal?
Jo, genom att klassificera din vara och läsa om de åtgärder som är lagda på varukoden.
Vi ska titta på några exempel.
Vi ska importera muggar i porslin från Sydafrika.
Överst, inringat i rött, ser ni tullsatsen vid import från alla länder utanför EU, erga omnes,
vilket ligger på 12%. I nästa rad inringat i rött ser ni begreppet "Preferenstull",
och en tullsats på 0% som gäller geografiskt område Sydafrika, vilket signalerar att EU har
slutit ett frihandelsavtal med just Sydafrika.
Här har vi ändrat land som vi ska importera från till Bangladesh.
Tredjelandstullsatsen är densamma, det är ju fortfarande muggar i porslin som vi ska
importera och vi ser även att det finns en preferenstull på 0% att åberopa.
Dock ser vi inte landet Bangladesh under "Geografiskt område" utan
GSP - EBA (särskild ordning för de minst utvecklade länderna).
GSP är ett exempel på avtal som är ett ensidigt förmånsarrangemang.
Som ni kanske minns står GSP för "General System of Preferences", det vill säga att det är
ett allmänt preferenssystem som syftar till att avskaffa fattigdom samt stödja en hållbar
utveckling och ett gott styre i utvecklingsländerna som är knutna till avtalet.
När det gäller GSP så finns det tre ordningar baserat på vilken typ av bakgrund som avtalet
grundar sig på, varvid den förklarande texten i tulltaxan under rubriken "Geografiskt område"
kan se olika ut. Men står det "GSP" så är det avtal enligt ensidigt förmånsarrangemang.
Nu ska vi titta på den tredje och sista typen av frihandelsavtal: tullunionsavtal, som EU har
slutit med länderna Turkiet, Andorra och San Marino.
Avtalen bygger inte på ursprung utan på att varan är i fri omsättning.
Det innebär att varor som importeras med åberopande av frihandel, från Turkiet, Andorra
och San Marino inte behöver vara ursprungsvaror.
Däremot ska dessa varor vara i fri omsättning.
Det innebär att varan kan vara tillverkad i landet, men den kan också ha importerats
från ett land som EU inte har något frihandelsavtal med.
Liksom ett frihandelsavtal är tullunionsavtalet ömsesidigt.
Notera att EU och Turkiet har två typer av avtal; dels tullunionsavtalet och dels frihandelsavtal
i form av en handelsordning för jordbruksprodukter
och en handelsordning för kol- och stålprodukter.
För alla andra varor gäller tullunionsavtalet.
Här ser vi samma muggar i porslin, men vi importerar dem från Turkiet.
Notera tredjelandstullsatsen.
Om en vara omfattas av tullunionsavtalet så hittar du rubriken
"Tullunionstull" på varukoden i tulltaxan.
Handelsordningen omfattar vissa kol- och stålprodukter samt vissa jordbruksprodukter.
Det lättaste sättet att ta reda på om en vara som importeras från Turkiet omfattas av
något av handelsavtalen eller om det omfattas av tullunionen är att söka på aktuell varukod
i tulltaxan.
Exempelvis denna varukod som knyts till handelsavtalet för jordbruksprodukter.
Vi ser att det under "Åtgärdstyp" står "Preferenstull" och inte "Tullunionstull"
som vi såg på förra bilden.
I kolumn "Förordning" finns en länk till handelsavtalet för jordbruksprodukter.
Detta innebär att varan omfattas av handelsavtalet för jordbruksprodukter
och inte av tullunionen.
På tullverket.se kan du hitta information om vilka kapitel i tulltaxan som kan vara
aktuella för de båda handelsordningarna.
Intyg vid frihandel.
När du med hjälp av tulltaxan har konstaterat att det finns ett frihandelsavtal
med det land som du ska importera från samt att varan omfattas av avtalet,
är det dags att ta nästa steg: ta reda på vilken typ av intyg du behöver för att kunna åberopa
tullnedsättning eller tullfrihet.
För att kunna få förmånsbehandling behöver du styrka din varas ursprung
med ett ursprungsintyg eller ett intyg om att din vara är i fri cirkulation, fri omsättning,
inom tullunionen.
Information om de olika typerna av intyg samt länkar till mer information finner du på sidan
"Intyg för förmånsbehandling vid import".
Men, hur vet du vilket intyg som kan bli aktuellt för din import?
Vilken typ av intyg du ska använda beror bland annat på vilket avtal som är aktuellt.
Även varornas värde påverkar vilken typ av ursprungsdokumentation du kan använda.
Det finns olika bestämmelser för olika länder och grupper av länder.
För att sammanfatta; med hjälp av tulltaxan utröner vi om varan omfattas av
frihandelsavtal eller tullunionsavtal.
Dock måste vi gå vidare och leta på tullverket.se för att se vilket intyg som krävs
för att kunna åberopa frihandel.
Det läser du om på sidan "Bestämmelser för olika länder och områden".
Från sidan "Bestämmelser för olika länder och områden" letar du sedan upp det land
eller grupp av länder som du ska importera från.
Vi börjar med att titta på vårt tidigare exempel på frihandelsavtal;
Ni minns kanske muggen i porslin från Sydafrika?
Nu har vi gått in på bestämmelserna för Sydafrika.
Inringat i bild ser vi att de ursprungsintyg som kan användas är Varucertifikat EUR.1
eller ursprungsdeklaration.
Vi ser även att ursprungsdeklaration kan upprättas av alla exportörer
om ursprungsvarornas värde inte överstiger beloppsgränsen.
Värdegränser finns för alla typer av avtal och man finner dem under det aktuella avtalet
och landet eller grupper av länder under rubrik "Värdegränser".
En ursprungsdeklaration kan upprättas av alla exportörer om ursprungsvarornas värde inte
överstiger beloppsgränsen.
Vad är då beloppsgränsen för ursprungsdeklaration?
Det ser ni längst ner i bild: 6 000 euro, motsvarande 64 000 kronor.
Vad är varucertfikat EUR.1 och ursprungsdeklaration?
Vi börjar med ursprungsdeklaration och klickar på länken under rubriken
"Fakturadeklaration, ursprungsdeklaration och ursprungsförsäkran" som vi bland annat hittar
på sidan "Intyg för förmånsbehandling vid import".
Här kan vi alltså läsa mer om bland annat ursprungsdeklaration.
På denna sida kan ni läsa att ursprungs-deklarationen består av en lydelse,
en speciell text, som exportören skriver på en faktura
eller på ett annat kommersiellt dokument.
Du hittar flera olika exempel på sidan, till exempel hur lydelsen på det kommersiella
dokumentet ska se ut om du importerar från länder som ingår i Pem-konventionen, Kanada
eller EES.
Många av avtalen har en likalydande text, men för att vara helt säker på vad som är rätt,
kan du behöva gå in i respektive avtal för att läsa. Så är fallet med Sydafrika, som vi inte
finner på denna sida. Här behöver vi alltså gå in och läsa i avtalet mellan EU och Sydafrika.
Avtalen ligger alltid högst upp på var lands eller landgrupps sida, under rubriken
"Bestämmelser för olika länder och områden".
I detta fall heter avtalet "Protokoll nr 1". Vi klickar på länken och söker i avtalet på
"ursprungsdeklaration".
I avtalet med Sydafrika hittar vi i bilaga IV till avtalet
exempeltexten på alla EU:s officiella språk.
Det är alltså denna lydelse, denna speciella text, som exportören skriver på en faktura
eller på ett annat kommerstiellt dokument och som är ursprungsdeklarationen.
Vad är ett varucertifikat EUR.1?
Det är tullmyndigheten som utfärdar certifikatet på ansökan av exportören.
Exportören intygar att varorna som är upptagna på certifikatet uppfyller kraven på ursprung
och tullmyndigheten stämplar det sedan. Certifikatet består av två exemplar,
originalet lämnas tillbaks till exportören och kopian behålls av tullmyndigheten.
Originalet ska sedan skickas till importören, som använder det som styrkande handling
när denne anmäler varorna för import. Det finns ingen beloppsgräns för ett EUR.1-certifikat
som vi har på ursprungsdeklarationen.
Minns ni koppen i porslin från Bangladesh?
Där baserade vi frihandel utifrån det så kallade GSP-avtalet,
det ensidiga förmånsarrangemanget.
Nu är vi tillbaka på sidan "Bestämmelser för olika länder och områden" och har valt "GSP".
Ni ser sökvägen understruket i rött.
När det gäller GSP-avtal ser vi att det är en så kallad ursprungsförsäkran som leverantören ska
skicka till dig som importör.
En ursprungsförsäkran kan upprättas av alla exportörer om ursprungsvarornas värde
inte överstiger beloppsgränsen.
Vad är då beloppsgränsen för ursprungsförsäkran?
Om vi scrollar ner lite på sidan för bestämmelserna för GSP, ser vi att
värdegränsen för att få upprätta ursprungsförsäkran är 6 000 euro
- 64 000 kronor
vilket innebär att alla exportörer får upprätta ursprungsförsäkran upp till detta värde.
Men vad händer om värdet på varorna överstiger 6 000 euro?
Då krävs det att exportören är en så kallad registrerad exportör, Rex.
Registrerade exportörer får upprätta ursprungsförsäkran oavsett värde.
Registrerade exportörer anger ett Rex-nummer på ursprungsförsäkran.
Om värdet på sändningen överstiger 6 000 euro är det viktigt för dig som importör att veta
att exportören ska vara en registrerad exportör och att exportören ska ha angett
ett Rex-nummer.
Är värdet högre än 6 000 euro och Rex-nummer saknas, då kan du inte använda
dig av ursprungsförsäkran och måste betala tredjelandstull för sändningen.
Du som importör kan kontrollera att din leverantör är registrerad exportör
genom att slå på leverantörens Rex-nummer i Kommissionens databas över registrerade
exportörer. Länken till databasaen ligger under sidan "Registrerad exportör (Rex)".
En liten passus när det gäller ursprungsförsäkran:
systemet för Rex används även i vissa frihandelsavtal som EU slutit med
exempelvis Japan och Storbritannien. Så även ursprungsförsäkran från dessa länder kan
kontrolleras mot Kommissionens databas över registrerade exportörer.
Hur ser då en ursprungsförsäkran kopplat till GSP ut?
Vi hittar informationen på sidan
"Fakturadeklaration, ursprungsdeklaration och ursprungsförsäkran".
Även ursprungsförsäkran består av en lydelse, en speciell text, som exportören skriver på
en faktura eller på ett annat kommersiellt dokument.
Texten på det kommersiella dokumentet du får från din leverantör ska alltså vara exakt som
denna formulering.
För information, så är det även på denna sida som ni hittar lydelsen för
ursprungsförsäkran enligt avtalen med Storbritannien och Japan.
Klickar du på plusset, så öppnar texterna upp sig.
Då ska vi titta på intyg som används i handeln med Turkiet. Vi har gått från sidan
"Bestämmelser för olika länder och områden" och valt Turkiet.
Sökvägen är understruket i rött i bild.
Som tidigare nämnts så finns det avtal som rör vissa jordbruksprodukter och
vissa kol- och stålprodukter, ni ser dem i bild under rubrik
"Handelsordning för jordbruksprodukter" och
"Avtal om handel med kol- och stålprodukter"
och att dessa avtal bygger på ursprung.
Men vi ska gå vidare med tullunionsavtalet och ska läsa mer om tullunionen på sidan
"Turkiet - tullunionen".
Här ser vi att intyget som gäller heter varucertifikat A.TR.
För att få mer information om A.TR går vi via sidan "Intyg vid förmånsbehandling vid import"
och sedan vidare under rubrik "Varucertifikat A.TR"
A.TR är alltså ett certifikat som utfärdas av tullmyndigheten i exportlandet, precis som
ett EUR.1 certifikat.
Lite suddigt, men här får ni i alla fall en bild på att det alltså handlar om ett certifikat.
Numret i det högra övre hörnet som ni ser på certifikatet ska anges när
ni i er importdeklaration yrkar på frihandel. Och själva yrkandet ska vi gå in på i nästa avsnitt.
Nästa steg är alltså att yrka på frihandel i importdeklarationen.
Nu har du alltså med hjälp av tulltaxan konstaterat att det finns ett frihandelsavtal
med det land du ska importera från samt att varan omfattas av avtalet.
Du har även tagit reda på vilket intyg som gäller, detta för att nu i din importdeklaration
kunna yrka. Att "yrka" innebär att i importdeklarationen tala om för Tullverket
att du avser ansöka om tullnedsättning eller tullfrihet genom frihandel samt vilka intyg du har
för att styrka detta.
På sidan "Vanliga koder vid förmånsbehandling" finner vi de koder,
relevanta vid åberopande av frihandel, som ska användas i tulldeklarationen.
Vid en vanlig import, utan åberopande av frihandelsavtal
och när det gäller ett köp av vara, så deklareras kod 100 som förmån.
Det betyder "Tullsats för tredjeland, erga omnes".
Men om vi ser på våra muggar i porslin från Sydafrika så ska kod 300 deklareras,
som i detta fallet hänvisar till frihandelsavtal.
Om vi åberopar ensidigt förmånsarrangemang via GSP vid handel med Bangladesh
så är det förmånskod 200 som gäller.
Slutligen har vi exemplet med muggarna från Turkiet och då är det förmånskod 400
som vi ska deklarera.
Du måste även uppge vilket dokument du har som styrker ditt åberopande av frihandel.
Detta gör du med en kod samt ett referensnummer, ett så kallat
ID-nummer från dokumentet, ni minns den röda sifferkombinationen på A.TR-certifikatet.
Har du en ursprungsförsäkran ska koden U164-U167 anges, beroende på värdet av godset
samt om exportören är registrerad eller ej.
Om exportören är registrerad ska du även ange koden C100 samt exportörens Rex-nummer.
Här ser ni även koden "N865 - GSP-certifikat form A". Notera att från 1 januari 2021 kan inga
nya GSP-certifikat utfärdas. För ett fåtal länder kan dock certifikat som utfärdades innan dess
användas inom certifikatets giltighetstid.
Vi scrollar ner på sidan.
Har du fått ett EUR.1 från leverantören så ska dokumentkod N954 uppges i deklarationen
samt certifikatets ID-nummer. Handlar du med varor som är i fri omsättning i Turkiet,
enligt tullunionsavtalet, då är det N018 som ska deklareras samt certifikatets ID-nummer.
Som ni kanske vet, så håller ett nytt sätt att deklarera import på att implementeras.
Det nya systemet TESS blev tillgängligt från och med den 15:e mars (2022) och alla aktörer
ska lämna in standardtulldeklaration för övergång till fri omsättning i det nya systemet
senast den 31 december 2022.
Det finns deklarationshandledningar för både "det gamla" och "det nya" systemet
tullverket.se. Men vi ska kort se på hur man deklarerar standardtulldeklaration
i det nya systemet, enligt meddelande kod IMDS (det vill säga standardtulldeklaration med
begäran om varornas frigörande) eller IMDP (standardtulldeklaration i förväg, där man kan
lämna in deklarationen 30 dagar innan varorna ankommer Sverige och sedan begära
att varorna ska frigöras när de ankommer).
Om du yrkar på förmån ska du skriva rätt förmånskod.
I dataelement för förmåner ska du deklarera
200 för GSP-avtalet
300 för ett frihandelsavtal
400 för tullunionsavtal
När du sedan ska deklarera var dina varor har sitt ursprung så finns det några varianter på hur
det ska set ut.
Det vanligaste är att du anger landskoden i dataelement "Förmånsursprungsland"
här inringat i rött och lämnar dataelement "Ursprungsland" tomt.
Är det däremot ursprung från EES, alltså Norge, Liechentstein eller Island, fyller du
i "Ursprungsland". Därtill fyller du i en Y-kod (Y019, Y020 eller Y021) i ett dataelement
som heter "Ytterligare referensuppgifter" (1204 000 000). Detta visar att du ansöker om tullfrihet
enligt EES-avtalet. På nästa bild kommer vi att tipsa om en kurs
som heter "Handla med Norge" och som speciellt tar upp frihandel med just Norge.
Du ska också hänvisa till ditt ursprungsintyg i styrkande handlingar.
Det gör du med en dokumentkod och dokumentets ID-nummer.
Det finns en kostnadsfri kurs som heter "Handla med Norge" i vår lärplattform.
Gå gärna den om du vill veta mer om just frihandel med Norge.
Nu har vi kommit till filmens sista punkt och vi ska titta på importörens ansvar
vid frihandel vid import.
Du som är importör är också deklarant. Det innebär att du har ett ansvar gentemot
tullmyndigheten att uppgifterna som lämnas i en tulldeklaration är riktiga.
Detta gäller även om du har ett ombud som deklarerar åt dig.
Ett ombud kan agera som direkt eller indirekt ombud.
Om du använder dig av ett direkt ombud är du som deklarant också gäldenär, alltså ansvarig
för att betala den tullskuld som uppstår. Ombudet kan stå som betalningsansvarig på
tullräkningen, men ytterst är det du som deklarant som ansvarar för att avgifterna
betalas.
Ett indirekt ombud tar på sig rollen som deklarant, men delar ansvaret som gäldenär
med den kund för vars räkning ombudet agerar.
Här vill vi tipsa om sidan "Importörens ansvar och tullmyndigheternas kontroll".
Granska alltid intygen du får från din leverantör.
Kommunicera med din leverantör: är det leverantören som har tillverkat varan eller
kommer den från något annat ställe? Detta och mer kan du alltså läsa om på sidan
"Importörens ansvar och tullmyndigheternas kontroll".
Notera att om det skulle uppstå några frågor kring ett ursprungsintyg som du har använt
när du importerat en vara, så kan Tullverket skicka tillbaka intyget för kontroll i det land
där intyget har utfärdats. En sådan kontroll kan ta upp till tolv månader.
Om resultatet visar att intyget är felaktigt kan Tullverket ta ut tull för varorna i efterhand.
Tullverket har möjlighet att gå tre år tillbaka i tiden för att kontrollera ursprungsintyg.
Detta leder oss in på nästa aspekt av importörens ansvar: styrkande handlingar.
Dokument som styrker åberopande av frihandel är nämligen styrkande handlingar.
Generellt om styrkande handlingar kan sägas att det är de handlingar som styrker uppgifterna
som du lämnat i en tulldeklaration.
Om Tullverket begär att få se en styrkande handling måste du kunna visa upp den.
Du behöver spara dina styrkande handlingar tillsammans med tillhörande tulldeklaration i
fem år räknat från och med året efter det år då godset blev utlämnat.
På sidan "Styrkande handlingar" finner du mer information.
Nu har vi gått igenom arbetsgången för frihandel vid import: avtal, intyg, yrka.